‫• זיהוי: הגננת (The Kindergarten Teacher) - ‏2018 •‫ ‫• מקור הכתוביות: אחר •‫ ‫• תזמון: Web ‏01:37:01 •‫
‫• הכתוביות הוכנו ע"י UniHebSubs •‫ ‫• צפייה מהנה •‫
‫"הגננת"
‫אנא הקשיבו להוראות הבטיחות.
‫במהלך העגינה ‫יש להתרחק מהמדרגות ו...
‫זה צריך להיות ספונטני. ‫לא מתוכנן.
‫מי רוצה להקריא?
‫קדימה. ‫זה כבר... השבוע הרביעי, כן?
‫בואו נשמע מישהו אחר.
‫את?
‫ליסה.
‫ליסה, יש לך התנגדות לחלוק איתנו? ‫-לא.
‫מה כתבת השבוע?
‫שיר קצר. הייקו.
‫באמת? ‫לא ראיתי אותך עובדת עליו.
‫כתבתי אותו במעבורת.
‫הקריאי לי אותו.
‫"גן חלומות פורח.
‫"ורד, אירוס, שלהבית, ‫"אך כאן?
‫"כרכום לבן פולח את הבטון."
‫זה טוב, ליס.
‫זה לא מצא חן בעיניהם.
‫מישהו אמר שזה לא מקורי.
‫הם תמיד אומרים את זה, לא?
‫הם אומרים את זה גם אם השיר טוב ‫וגם אם הוא רע.
‫המורה שלי אמר שאני צריכה ‫להשקיע בעבודה שלי יותר מעצמי.
‫מה זה...?
‫הפרחים שליד הבריכה?
‫כן. פחות או יותר.
‫אני הולכת לגזור ניירות.
‫- ארבע העונות -
‫טוב, בואו נעבור לאות 'אס'. אססס.
‫רואים את ה'אס' בראש הדף?
‫רואים שיש שם רק חלק מה'אס'?
‫נסו לסיים את ה'אס' הזאת.
‫טוב מאוד, דרק. ‫אז כשאתה חושב על 'אס'
‫תחשוב על ההתפתלות של...
‫של מה? ‫-של נחש.
‫נחש. נכון מאוד. ‫כולכם, תחשבו על נחש.
‫תזכרו איך הוא מתנועע ‫ומתפתל על האדמה.
‫נכון? ‫'אססס'.
‫יפה מאוד.
‫איך אתם מסתדרים כאן? ‫-כואבת לי היד.
‫כן, ‫אנחנו עושים את זה כבר הרבה זמן.
‫טוב. עוד אות אחת ‫ואחר-כך נסתדר למעגל שירה.
‫יש לכם כוח לעוד אות אחת? ‫-כן.
‫טוב, עוד אות אחת.
‫מי יודע מהי האות הבאה? ‫-'טי'!
‫'טי' היא האות ‫שבאה אחרי 'אס' באלפבית.
‫יפה מאוד. ו'טי' היא אות ‫גבוהה וקשוחה, קשה כמו שן.
‫או כמו... ‫-חט.
‫כמו חט. ‫כן, טוב מאוד.
‫הי... תראה לי 'טי' יפה.
‫תודה.
‫אתם יודעים מה? ‫סיימו את האות שהתחלתם
‫ובואו נתיישב למעגל שירה.
‫בסדר? ‫תנו את הניירות שלכם למייגן.
‫לעזאזל עם לימודי הליבה. ‫-תודה!
‫"הו, הו, מים בביצה, ‫בביצה שבעמק הרחוק,
‫"הו, הו, מים בביצה, ‫בביצה שבעמק הרחוק
‫"ועל ה..." ‫-שרשרת.
‫"היה..." ‫-חוף.
‫חוף! איזה יופי!
‫והחוף על השרשרת, והשרשרת על... ‫-הארטיק.
‫והארטיק על... ‫-הנזלת.
‫והנזלת על... ‫-הירח.
‫להתראות, קייטלין. ‫לקחת את דף ההדבקות שלך?
‫הי. תשמרו על עצמכם.
‫היי, ליסה. ‫-היי, לורן.
‫"אנה... אנה...
‫"אנה...
‫"אנה יפהפייה.
‫"בעיניי היא יפהפייה מספיק...
‫"בשבילי.
‫"השמש נוגעת
‫"בביתה הצהוב.
‫"זה כמעט כמו אות מאלוהים."
‫מה זה היה?
‫אני לא יודעת.
‫זה היה שיר? ‫זה היה שיר!
‫זה יוצא מן הכלל!
‫כדאי שנשב ונכתוב אותו, טוב?
‫בסדר.
‫מדהים! זכרת אותו.
‫מה שמך אמרת? ‫-בקה. -בקה. נכון. סליחה.
‫כבר ראיתי אותך כאן. ‫את המחליפה של ג'קי?
‫כן. היא התפטרה. ‫-כנראה בגלל זה התבלבלתי.
‫טוב. בוא נלך.
‫בקה, ‫את מוכנה לעשות לי טובה?
‫אם הוא יעשה את זה שוב, ‫תכתבי בשבילי את מה שהוא אומר.
‫כן, אעשה את זה בשבילך. ‫-תודה.
‫ג'ימי, השיר שלך ‫מצא חן בעיניי מאוד. -בסדר.
‫טוב. להתראות.
‫היא משתמשת ביותר מדי ‫האשטגים. -אל-אלוהים!
‫ואת זה היא ערכה. תסתכלי! ‫-זה פוטושופ.
‫כן, זה לגמרי פוטושופ.
‫איך עבר עלייך היום? ‫-טוב.
‫אבא אמר לי שהייתה לך בחינה. ‫-כן. היה בסדר.
‫מה הוא אמר? ‫-שאני מוצאת חן בעיניו.
‫הוא רוצה לצאת איתי ‫אבל הוא צריך לדבר עם קטרינה.
‫היא נדבקת אליו כמו עלוקה!
‫מי זה? ‫-אתם באים לאכול?
‫הזמנו פיצה!
‫גם אתה? ‫-כן.
‫לא אומרים היי? ‫-היי. -היי.
‫תן לי כמה צלחות.
‫נכנסת לרשת ‫לבדוק מעונות סטודנטים?
‫היי, מר ספינלי. ‫-הי.
‫כן. ‫-החלטת מה אתה מעדיף? -כן.
‫"אנה יפהפייה. ‫בעיניי היא יפהפייה מספיק בשבילי.
‫"השמש נוגעת בביתה הצהוב.
‫"זה כמעט כמו אות מאלוהים."
‫וואו! זה נשמע מתקדם מאוד.
‫בן כמה הוא? ‫-חמש וחצי. הוא מדהים.
‫אני חושבת שלייני וג'וש ‫ידעו הרבה מילים כשהיו בגילו.
‫אבל זה מעורר רגש... מיוחד כל-כך.
‫הוא דתי? ‫-לא. אני חושבת שלא.
‫פשוט מוזר שילד צעיר כל-כך ‫כותב על אלוהים.
‫זה אפילו קצת מטריד.
‫למה אתה אומר את זה?
‫למה השתמשת במילה "מטריד"?
‫אני לא יודע.
‫לא "מטריד". יותר... מוזר.
‫האזכור הזה של אלוהים. ‫אני באמת לא יודע.
‫"אנה יפהפייה. ‫בעיניי היא יפהפייה מספיק בשבילי.
‫"השמש נוגעת בביתה הצהוב.
‫"זה כמעט כמו אות מאלוהים."
‫נו? מה דעתכם?
‫אני אוהב את השורה "בעיניי ‫היא יפהפייה מספיק בשבילי."
‫משתמעים ממנה המון דברים,
‫למשל "לא מגיע לך הרבה" ‫או "אתה לא מעדיף יופי".
‫אבל אז, המילה "יפהפייה" חוזרת,
‫אז אני מרגישה שהוא כן ‫מעריך את זה, במובן העמוק,
‫והוא באמת חושב שאנה יפהפייה. ‫-כן. לדעתי זה ממש טוב!
‫ממש טוב, כי ממרכיבים מעטים ‫מאוד הוא עושה משהו מורכב מאוד.
‫כאילו אומר את זה מישהו ‫שראה הרבה יופי
‫אבל עכשיו מסתפק במעט מאוד.
‫לשבוע הבא אני רוצה שתתמקדו ‫בדברים משעממים:
‫בנאליים, יום-יומיים. תנסו.
‫תבדקו אם פעולת הכתיבה מסוגלת ‫להפוך אותם למשהו חדש. נראה.
‫פול הוא זונה! פול הוא זונה!
‫תירו בי כמו בזונה! ‫כמו במשחק "גניבת מכוניות"!
‫לא! ג'ימי, לא!
‫לא. זאת מילה איומה.
‫תפסיקו, כולכם!
‫זאת מילה חזקה מאוד ‫ואתם ילדים קטנים.
‫זה לא המקום למילה כזאת. בסדר?
‫אתם יודעים שזה לא בסדר.
‫מצטערת, ג'ימי, אני חייבת ‫לשלוח אותך לפסק-זמן.
‫ג'ימי... ספר לי על השיר שלך.
‫מי זו אנה?
‫זו מישהי שאתה מכיר?
‫אולי אמא שלך? שמה אנה?
‫אמא שלי מתה.
‫אני מצטערת לשמוע. לא ידעתי.
‫אתה זוכר כשזרענו אותם? ‫הם היו זרעים קטנטנים.
‫איזה ריח יש לזה? תריח.
‫עגבניות. ‫-כן. עגבניות.
‫ויש לנו גם טימין...
‫"והגשם אמר לרוח: 'דחפי'...
‫"ואני אמטיר." ‫-זוכר את זה?
‫"הם היכו בקרקע הגן בלי הרף
‫"עד כרעו הפרחים ברך,
‫"נתקעו רכונים אך לא מתו עד ערב
‫"ואני את לב הפרחים ידעתי היטב."
‫מצטערת שנאלצתי ‫לשלוח אותך לפסק-זמן.
‫אני לא אוהבת לעשות את זה.
‫אני יודעת שאתה ילד טוב ‫ויודע להשתמש במילים יפות.
‫"זונה" היא מילה משעממת.
‫זוהי מילה שאומרים ‫ילדים משעממים.
‫בוא נסתכל על הגן שלנו.
‫בצעצועים האלה ‫אנחנו משחקים בכל יום.
‫או החמנית. ‫אני רואה אותה בכל יום ויום.
‫ופרפר... נכון? כל אלה הם חלק ‫משגרת היום-יום שלנו.
‫אולי, אם נשתדל...
‫נצליח לראות משהו חדש.
‫אתה מרגיש משהו?
‫לא.
‫היי. -היי. ‫-מצטערת. -לא נורא.
‫מייגן, את יכולה לצאת עם ג'ימי ‫להביא את פסל החימר שלו?
‫אני חושבת שהוא מתייבש בחוץ. ‫-כן. נביא אותו.
‫אפשר לדבר איתך רגע? ‫-כן.
‫הרגשתי שג'ימי ‫התנהג היום קצת מוזר.
‫בהפסקה הוא היה נמרץ, ואז...
‫הוא נעשה שקט מאוד וכמעט ‫שלא אמר מילה עד סוף היום.
‫כן, לפעמים הוא באמת ‫נעשה פתאום שקט כזה. זה נכון.
‫הוא ילד מוזר.
‫בקה, ‫באיזו תכיפות הוא מחבר שירה?
‫אני לא יודעת. פעם בשבוע... ‫אחת לכמה ימים.
‫באמת? ‫-כן.
‫פתאום הוא קופץ ‫ומתחיל לצעוד הלוך-ושוב
‫כמו זומבי וממלמל לעצמו.
‫ביום שני זו הייתה הפעם הראשונה ‫שראיתי אותו עושה את זה.
‫השירים שלו דווקא מגניבים. ‫אני אוהבת אותם.
‫ומה חושבת המשפחה שלו?
‫אף אחד לא יודע ‫שהוא עושה את זה, רק אני.
‫אבא שלו אדם עסוק מאוד.
‫הוא הבעלים של מועדון הלילה הגדול ‫"אולטרה לאונג'", בבאיון.
‫ואמא שלו עסוקה בענייניה במיאמי. ‫לא רואים אותה.
‫אני מבינה. ‫ג'ימי אמר שהיא מתה.
‫לא. ‫-תיארתי לעצמי.
‫בדרך-כלל ‫מעדכנים אותי בפרטים כאלה.
‫המאבק ביניהם ‫על המשמורת היה אכזרי ממש.
‫את מקורבת לאביו?
‫כן. אנחנו עובדים יחד.
‫אני מכירה אותו.
‫הייתי נערת מלתחה ‫ב"אולטרה לאונג'" במשך שנה.
‫אחר-כך עזבתי כדי ללמוד משחק,
‫ואז הוא אמר שהוא זקוק למטפלת
‫אז זה היה מושלם בשבילי. ‫עבודה חלקית.
‫מצוין. ‫-אבל את יודעת מה?
‫הדוד שלו, סאנג'יי, מבקר בבית
‫וג'ימי סיפר לי ‫שהם קוראים שירים יחד.
‫הוא עובד בעיתון. ‫-טוב לדעת.
‫אני שמחה לדעת ‫שיש לו תמיכה בבית.
‫את אוהבת משחק? ‫-כן.
‫אני מאחלת לך שתצליחי. ‫-תודה.
‫אוי, כמעט שכחתי.
‫אתמול הוא חיבר שיר. ‫את רוצה לראות?
‫כתבתי אותו, כמו שביקשת. ‫-בהחלט. אשמח להציץ בו.
‫"הפר"
‫"הפר עמד בחצר האחורית לבדו.
‫"שחור כל-כך.
‫"פתחתי את הדלת ויצאתי.
‫"הרוח נשבה בענפים.
‫"הוא הביט בי. עיניים כחולות.
‫"הוא התנשף כדי להישאר בחיים.
‫"לא רציתי בו. ‫הייתי ילד קטן.
‫"אמור 'כן'. ‫בכל-זאת אמור 'כן'."
‫מדהים!
‫"הוא התנשף כדי להישאר בחיים."
‫מה דעתכם?
‫אני מנסה להבין ‫את העבודה שהטלת עלינו.
‫ביקשת שנכתוב על דברים ‫שאנחנו רואים ביום-יום.
‫השיר נהדר, אבל הוא נשמע ‫כמו תרגיל בסוריאליזם.
‫אתם לא חייבים להבין את המטלות ‫באופן מילולי.
‫אלה רק תרגילים שמטרתם ‫לעורר בכם יצירתיות.
‫חבל שלא ידענו את זה קודם.
‫צר לי. אני מתנצל.
‫אבל מעניין לראות שהחלטת לכתוב ‫לפי הרגשתך. באמת.
‫המשוררים, כמו הפרים, ‫צריכים לפעמים להיות עקשנים.
‫אני אוהב מאוד את השיר הזה.
‫רק מעניין אותי לדעת מדוע ‫כתבת אותו מנקודת מבטו של ילד.
‫אני לא יודעת. ‫-כי היא יכולה!
‫זה מה שמעניין פה.
‫מעניין לראות ‫דברים מנקודת מבט חדשה.
‫טוב. אנחנו צריכים לסיים
‫אבל לשבוע הבא ‫נסו למצוא נקודת מבט שונה, טוב?
‫נראה מה יקרה.
‫ואנא מכם, אל תעשו מאמץ לרצות ‫אותי. זאת לא המטרה. בסדר?
‫טוב. תודה לכם. להתראות.
‫הי! איך היה השיעור? ‫-היה טוב.
‫השתפר.
‫הילדים למעלה? ‫-אני חושב שכן.
‫הי! ‫-היי.
‫חזרת עכשיו מהקורס לשירה? ‫-כן.
‫השיער שלך נראה נחמד ככה.
‫איפה ג'וש? ‫-נותן שיעור פרטי.
‫טוב מאוד.
‫יש שם סטודנטים? ‫-איפה? -בקורס שלכם.
‫לא. כולם יותר מבוגרים. ‫זה קורס העשרה.
‫אין לך שיעורי בית? ‫-עשיתי אותם בבית הספר.
‫נזכרתי כמה הצלחת בצילום ‫בשנה שעברה.
‫אולי תקחי את ‫המצלמה הישנה של אבא
‫ואת העדשות ‫ותצאי לשוטט קצת בסביבה?
‫אני מעלה צילומים מגניבים ‫באינסטגרם כל הזמן.
‫נכון, אבל פיתוח בחדר חושך ‫זו חוויה שונה לגמרי.
‫מסריח שם, עם הכימיקלים והכול.
‫טוב.
‫פשוט שמתי לב שאת טובה בזה.
‫היי, מר רוי. מדברת ליסה ספינלי.
‫אני הגננת של ג'ימי.
‫אני רוצה לדבר אתך על הבן שלך, ‫כשיהיה לך רגע פנוי.
‫השארתי לך הודעה ביום שלישי ‫עם כל הפרטים שלי
‫אז תתקשר אלי כשתוכל. ‫תודה רבה. להתראות.
‫אני סקרנית לראות מה יקרה ‫כשלא יהיה לך צבע לבן על הדף.
‫אין לי צבע לבן על הדף. ‫-ונראה את שלך...
‫אתה צריך עוד קצת מקום ‫על הנייר. זהו...
‫אתה צריך משהו, אוברי? ‫מה אתה צריך?
‫האם תצליחו להרכיב צהוב-כרום ‫כמו ב"החמניות" של ואן גוך?
‫זוכרים כמה יפה היה הצבע שם?
‫זה הר-געש ופורצת ממנו לבה?
‫הי, ג'ימי.
‫ג'ימי...
‫הי, ג'ימי...
‫בוא איתי.
‫לאן אנחנו הולכים?
‫בוא הנה.
‫למה אנחנו בחדר האמבטיה?
‫כי אני רוצה לדבר אתך על משהו.
‫אני רוצה לדבר אתך על משהו ‫שלדעתי הוא חשוב מאוד למשורר.
‫זה נקרא "נקודת מבט".
‫הנה אנחנו כאן, בחדר האמבטיה,
‫אבל בעולם ‫יש יותר מאמבטיה אחת.
‫יש בו המון אמבטיות. ‫-נכון.
‫יש הרבה אמבטיות כי... תסתכל!
‫כשאתה מבוגר, ‫האמבטיה נראית לך כך.
‫בוא הנה. עכשיו אתה ג'ימי מבוגר.
‫מה אתה אומר? תסתכל סביב.
‫אתה בטח רואה המון דברים ‫שקודם לא שמת לב אליהם.
‫מה עוד אתה רוצה להיות? ענק?
‫בסדר. תסתובב.
‫מה אתה רואה מלמעלה?
‫איך זה שם למעלה?
‫האמבטיה נראית פיצפונת. ‫-זה מוצא חן בעיניך?
‫כן. ‫-מה עוד? חתול!
‫בוא נהיה חתול כאן למטה. ‫תסתכל למטה. מיאו!
‫אני חתול קטנטן. מיאו!
‫אם תשמור על ראש פתוח ‫ותהיה סקרן,
‫תוכל לראות ‫את העולם איך שתרצה.
‫תוכל לראות אותו כמו חרק זעיר, ‫או כמו בריון מגודל...
‫אתה מבין אותי?
‫מותר כבר לחזור לישון?
‫תחשוב על מה שאמרתי?
‫תחשוב על זה? ‫-טוב.
‫ג'ימי...
‫ג'ימי, רק עוד דבר אחד.
‫"האור בהיר כל-כך ש...
‫"האור בהיר כל-כך ‫שהפרחים משתחווים לשמש.
‫"זוכרים את האריה? ‫מהיר וכה חזק.
‫"אין לו אדון כשאדונו ישן, ‫ואדונו? אדונו רק ישן."
‫זה היה שיר.
‫אתה יכול לחזור על מה שאמרת ‫כדי שאכתוב את זה?
‫מייגן, קלטת מה הוא אמר? ‫שמעת את ההתחלה?
‫מצטערת. המים זרמו פה.
‫אני חושבת שהוא שר שיר. ‫הוא עושה את זה הרבה.
‫אלה לא שירים ששרים. זאת שירה.
‫זה היה על אריה.
‫את רואה?
‫מה אעשה אתך?
‫בקה, יש לנו בעיה קטנה. ‫-מה קרה?
‫שירים נעלמים. זה קרה כרגע.
‫הוא פסע הלוך ושוב, ‫רצתי לתפוס אותו
‫ועד שהגעתי אליו, הוא סיים. ‫שמעתי רק...
‫"אין לו אדון כשאדונו ישן,
‫"ואדונו? אדונו רק ישן."
‫זה מנקודת מבטו של אריה ניצוד.
‫אני מבינה.
‫עד כמה אנחנו מפספסים ‫את הרגעים האלה?
‫אני באמת לא יודעת. ‫אני משתדלת כמיטב יכולתי.
‫מתוך סקרנות: ‫מי משכיב אותו לישון בלילה,
‫את או מישהו אחר? ‫-בדרך-כלל אני.
‫צריך לשים לב לרגעים האלה.
‫תארי לך ‫כמה שירה מדהימה נכתבת
‫ברגעים המעורפלים האלה ‫לפני שמכבים את האור.
‫הי! בוא.
‫את גננת ממש טובה, את יודעת?
‫יש לך לב גדול.
‫תקשיב, חמודון. כשבא לך לחבר ‫שיר, תודיע לנו כדי שנוכל לעזור לך.
‫כן. ‫אנחנו לא רוצים לפספס שום דבר.
‫יש לך ילדים? ‫-כן.
‫גדולים או קטנים? ‫-גדולים. הם בתיכון.
‫מדהים! יש להם מזל ‫שיש להם אותך, את קשובה מאוד.
‫בוא נלך, מותק.
‫אז בואי נעבוד יחד, ‫כדי שכל השירים שלו יירשמו.
‫אעשה כל מה שאני יכולה. ‫להתראות.
‫היי. שמי ליסה. דיברנו בטלפון.
‫כן. היי, ליסה.
‫יש לך רגע עכשיו? ‫-כן. כמובן.
‫שיננו כמה שירים בעל פה, ‫בשביל הכיף.
‫הוא גם מחבר שירים בעצמו. ‫-באמת? לא ידעתי.
‫כן. ורציתי לדבר אתך
‫כי אולי אתה תדע להעריך ‫עד כמה הכישרון הזה נדיר.
‫אני גננת כבר כמעט 20 שנה ‫ועוד לא ראיתי דבר כזה.
‫אני רוצה לעודד את זה ולהגן ‫על זה עד כמה שאוכל. -בהחלט.
‫כישרון הוא דבר... ‫שברירי כל-כך ונדיר כל-כך.
‫והתרבות שלנו עושה הכול ‫כדי לרמוס את זה.
‫כבר בגיל ארבע או חמש הם באים ‫לגן הילדים דבוקים לטלפונים שלהם
‫ומדברים רק על תוכניות טלוויזיה ‫ועל משחקי וידאו.
‫זאת תרבות חומרנית.
‫היא לא תומכת באמנות. ובשפה.
‫ובהתבוננות.
‫אפילו הילדים שלי, שהם נפלאים, ‫לא קוראים ספרים.
‫אתה אומר לעצמך: ‫"אולי זה רק שלב"...
‫אבל אני חוששת ‫שזה משהו גדול יותר.
‫העדר סקרנות. העדר העמקה.
‫לאף אחד אין מקום לשירה.
‫אולי זה נכון.
‫בעצם אני רוצה לדבר עם אביו. ‫-אביו?
‫אולי הוא ירשה לי לפקח ‫על ההתקדמות שלו.
‫הוא אדם עסוק, והאמת? ‫אני לא יודע כמה תשיגי ממנו.
‫פגשת אותו? ‫-לא.
‫הוא אפילו לא מחזיר לי טלפונים.
‫אולי המטפלת תוכל לעזור לך. ‫-בקה? -כן. בקה.
‫בינינו, אני חושבת שבקה ‫היא דווקא מרכיב בעייתי פה.
‫היא לא מבינה ‫את עומק הכישרון שלו.
‫הקשיבי. אני מתנצל, אבל אני חייב ‫לחזור לעבודה שלי. צר לי.
‫אדבר עם אחי בקרוב.
‫אשתדל לדבר איתו עוד השבוע. ‫-זה יהיה נפלא.
‫מצוין.
‫אני חייב ל... יש לי דדליין. ‫-בסדר.
‫את יודעת איפה היציאה? ‫-כן.
‫ג'ימי, אתה מוכן ‫לבוא איתי למגרש המשחקים?
‫אני רוצה לדבר אתך על משהו. ‫בוא, נלך לשחק.
‫ניתן להם עוד חמש דקות. ‫-בסדר.
‫ג'ימי, אני רוצה לדבר אתך ‫על משהו חשוב מאוד.
‫כשיהיה לך שיר בראש ‫והוא יהיה מוכן,
‫תבוא אליי.
‫גם אם תראה שאני עסוקה ‫או שאני מדברת עם מישהו אחר,
‫או אם תכעס עליי באותו יום ‫או שאני אולי אכעס עליך.
‫תבוא אליי. בבקשה.
‫אם זה יקרה כשלא תהיה בגן, ‫זה בסדר.
‫אתה יכול להתקשר אליי בטלפון,
‫אתה לא חייב לדקלם ‫את השיר שלך לבקה.
‫עדיף שתתקשר אליי, אתה מבין? ‫תדקלם לי, ואני ארשום.
‫ואל תתן לה לקרוא לך ‫בכינויים מטופשים
‫כמו "כלבלבון" או "ארנבון".
‫זה משפיל. זה אומר ‫שהיא מתייחסת אליך כמו אל תינוק.
‫תסתכל. לקחתי את הטלפון ‫הנייד שלך מהתיק שלך,
‫אם אתה מרשה לי.
‫אני רוצה להכניס בו את מספר ‫הטלפון שלי, למקרה שתצטרך אותי.
‫לא ארשום "גברת ספינלי". ‫זה ארוך מדי.
‫ארשום רק את האות 'ל'. ‫אתה רואה?
‫'ל'... ליסה.
‫זה שמי.
‫כשתרצה להתקשר אליי, ‫חפש אותו ותמצא. טוב? -טוב.
‫הלו? ‫-היי! -היי!
‫לאן אתה הולך? ‫-יש לי אימון.
‫אין לך. ‫הוא היה אתמול.
‫השבוע יש לנו אימון נוסף.
‫ג'וש, לאן אתה הולך? ‫-יש לי פגישה.
‫זה ציוד לאימונים של המארינס?
‫ג'וש, תיכנס הנה!
‫אנחנו לא מבינים את זה.
‫התאמצת כל-כך להתקבל ‫לבית הספר הזה,
‫קרעת ת'תחת, שיפרת את הציונים ‫ואנחנו גאים בך. זה הכול.
‫בית הספר הזה בכלל לא טוב.
‫ג'וש, להסתכן זה טפשי.
‫אנשים מאבדים ככה ידיים ורגליים!
‫נשבר לי מבית הספר, טוב?
‫חוץ מזה, אני חושב שהשירות ‫בצבא חשוב יותר
‫ולא משנה ‫למה אתם קוראים הישגים.
‫לא. ג'וש, אם אתה רוצה לצאת ‫ולהילחם למען הנפט במדבר, בסדר,
‫אבל אל תרמה את עצמך!
‫אל תדאגי, ‫הוא תמיד נוחת על הרגליים. -כן?
‫אני לא יודעת...
‫אנחנו סוף-סוף לבד? ‫-לא.
‫מותר לנעול את דלת ‫הכניסה הארורה? -לא!
‫כדי להבטיח שאף אחד ‫לא ייכנס עוד לבית הזה? לעולם?
‫הלו? ‫-גברת ספינלי?
‫היי, ג'ימי! ‫-יש לי שיר.
‫בסדר. אני מוכנה לרשום. דבר.
‫"הזהב מחליד, החום נשבר
‫"והאור עולה בבוקר.
‫"השוטרים יוצאים לחדר האוכל
‫"וקולה של מלחמת העולם ‫השלישית נשמע.
‫"האבק מתפזר.
‫"תתפללו לאל שהחתונה באה
‫"והשיר שנכתב הגיע."
‫אהבתי את השיר ‫שחיברת אתמול בערב.
‫רוצה לשמוע שיר שאני כתבתי? ‫-טוב.
‫"הפנט אותי, פרפר.
‫"אמץ כנפיך, פתח, סגור.
‫"פרוץ בנחישות שאיני יודעת
‫"כי איני מכירה את דשאיך.
‫"בפטריות רעילות הסווה את החופש.
‫"היום רוחש הגן שדוני עצים, ‫הבזקים כחולים...
‫"ולבנים.
‫"עד קצה מלוא העין."
‫זה שיר שאת כתבת?
‫כן.
‫תשכח ששמעת אותו.
‫אני לא רוצה להרוס ‫את הכישרון שלך.
‫לייני, מה את עושה?!
‫מה הסיפור? ‫קבעו כבר שזה כן חוקי.
‫תני לי את זה.
‫את ואבא תמיד משחקים אותה ‫היפיז אמנותיים, פרוגרסיביים כאלה!
‫בסדר. את יודעת מה?
‫תעשן, אם אתה רוצה. ‫אולי זה יפתח לך את הראש.
‫אבל את... ‫-מה קורה?
‫יכול היה להיות לך ראש מדהים.
‫"ראש מדהים"?! מה הקטע שלך? ‫את מתנהגת ממש מוזר!
‫הלוואי ו... ‫-סיימנו את כל שיעורי הבית!
‫הלוואי והיו יותר סקרנות, ‫חיוניות ואינטלקטואליות בבית הזה!
‫מאז שהתחלת ללכת לשיעורי ‫השירה המטומטמים האלה
‫את מתנהגת כאילו את נספחת ‫התרבות לאו"ם או משהו כזה!
‫אם את רוצה לחזור לקולג' ולעשות ‫ת'תואר האידיוטי שלך, אז קדימה!
‫אני מקבלת "מצוין" ‫בלי לעבוד כל-כך קשה.
‫ואת לא אומרת על זה מילה.
‫את קרעת את התחת, ‫ותראי לאן הגעת.
‫הי! מה קורה פה לעזאזל?
‫זה כלום. ‫היא סתם מנסה להרגיז.
‫אני בסדר, ‫אני הולכת לשאוף קצת אוויר.
‫"נספחת התרבות לאו"ם", באמת!
‫הלו? ‫-ג'ימי, היי.
‫מדברת גברת ספינלי. ליסה.
‫למה התקשרת אליי?
‫זה בסדר. לגננות מותר להתקשר ‫אל התלמידים שלהן.
‫בקה תיכף תקריא לי ספר.
‫טוב. אני יודעת ‫שאתה עוד מעט שוכב לישון.
‫רק רציתי לומר 'היי'. ‫-בסדר.
‫"הברק שינה את הבית.
‫"הגומחות המאוזנות ‫מחניקות את האדמה
‫"שאינה יודעת שובע. ‫כדור הארץ.
‫"הן תקפו אותה בקרניהן המכניות ‫כי הן אוהבות אותך."
‫היי... ‫-הי, ליסה, מה נשמע? בואי, שבי.
‫הקראתי שיר שמחשב כתב,
‫עם איזה אלגוריתם...
‫הוא עבר אפילו את מבחן טיורינג.
‫בסופו של דבר, כולנו מכונות.
‫תודה, ג'סטין. בהצלחה עם הסונטה. ‫-כן. אני אפצח את זה.
‫אל תטיל את זה על ווטסון.
‫יהיה בסדר, אחי. ‫אז נתראה בהקראה ביום חמישי.
‫נהדר. ‫-להתראות. -להתראות.
‫מוזר לדעת שיש לי ‫כל-כך הרבה ספרים
‫וקראתי אולי רק עשירית מהם.
‫ג'סטין אמר לי שחצי הכיתה תישאר ‫לסמסטר הבא. תרצי להישאר?
‫כן, אני רוצה. ‫-זה יהיה גדול, מה?
‫כן. ‫-טוב מאוד!
‫ספרי לי על עצמך, אני לא יודע ‫עלייך כלום. במה את עוסקת?
‫אני מלמדת. ‫-את מלמדת?
‫אני רוצה להודות לך ‫על שהזמנת אותי.
‫אין לך מושג כמה שמחתי ‫כשקיבלתי את האי-מייל שלך.
‫לא, תפסיקי...
‫העבודה שלך השתפרה מאוד. ‫היה ברור שאזמין אותך.
‫את חייבת לבוא.
‫מה את מלמדת? ‫-אני גננת.
‫זאת עבודה עדינה מאוד, נכון?
‫את מעניקה לילדים משהו, והם...
‫זה נשאר איתם לנצח. ‫-כן.
‫זה מדהים! ‫-כן. זה נכון.
‫ביום חמישי בערב, ב"באוארי",
‫אנחנו עורכים ערב הקראה. ‫יבואו הרבה משוררים.
‫יהיה קהל מגוון מאוד: ‫צעירים ומבוגרים.
‫ייתכן שיבואו ‫גם מבקרי ספרות ומו"לים.
‫כל מי שיעלה לבמה ‫יקריא שני שירים,
‫אז תצטרכי להכין ‫שני שירים שאת אוהבת.
‫בסדר. ‫-טוב.
‫תודה לך על ההזדמנות הזאת. ‫-על לא דבר.
‫ואחר-כך יהיו ריקודים. עם משוררים.
‫תהיה מסיבה, ‫עם שתייה וכולי. אבל...
‫אולי את תהיי מסמר הערב.
‫מצטער! מצטער!
‫אני מצטער. אני מצטער מאוד.
‫מצטער. אני...
‫נסחפתי.
‫אני מצטער.
‫תשכחי שזה קרה.
‫מותר להקריא לך שיר? ‫-בוודאי.
‫כתבתי אותו בזריזות.
‫אשמח לשמוע מה דעתך. ‫-טוב.
‫"הפנט אותי, פרפר.
‫"אמץ כנפיך, פתח, סגור.
‫"פרוץ בנחישות שאיני יודעת
‫"כי איני מכירה את דשאיך.
‫"בפטריות רעילות הסווה את החופש.
‫"היום רוחש הגן שדוני עצים, ‫הבזקים כחולים...
‫"ולבנים.
‫"עד קצה מלוא העין."
‫הוא טוב. ‫-כן? -כן הוא טוב מאוד.
‫הוא לא הכי טוב שכתבת ‫אבל הוא נחמד.
‫את יודעת, בהתחלה, ‫כשרק הגעת לכיתה,
‫לא הבחנתי בך.
‫יש שם הרבה אנשים...
‫ובהתחלה היית שקטה מאוד.
‫אבל אז התחלת להקריא ‫את השירים שלך...
‫אני חייב לומר... ‫ואל תביני אותי לא נכון...
‫בהתחלה, השירים שלך היו ‫"אופייניים" מאוד.
‫הדימויים שלך היו פשוטים מאוד, ‫וזה טבעי, כי...
‫כי עשית ניסויים ‫עם כל הדברים האלה...
‫אבל כשהקראת ‫את השיר שלך על אנה
‫אמרתי לעצמי: ‫"זהו! היא משוררת!"
‫ומאותו רגע, אני פשוט...
‫אני לא יודע...
‫שאלתי את עצמי מה קורה איתך.
‫אנה היא בת הזוג שלך?
‫לא.
‫את אוהבת נשים?
‫לפעמים.
‫הי...
‫בוא איתי.
‫הוא בסדר? ‫-כן. כמובן.
‫בוא נשב כאן.
‫הזמינו אותנו לבוא ביום חמישי
‫למקום שמשוררים מקריאים בו ‫את השירים שלהם על במה
‫כזאת כמו פה, מול קהל.
‫חלק מהשירים ‫יהיו בוודאי בינוניים, אבל...
‫אלי תרצה להקריא שם ‫כמה שירים שלך?
‫מה אתה אומר?
‫אני רוצה.
‫אני חושבת שזאת הזדמנות מצוינת.
‫בעצם, למה שלא תעמוד כאן?
‫כן. זה כמו על במה.
‫תדגים לי ‫איך תקריא אחד השירים שלך.
‫אולי את "אנה".
‫"אנה יפהפייה. ‫בעיניי היא יפהפייה מספיק בשבילי."
‫אתה יודע מה נמצא פה בפנים?
‫מה? ‫-הלב.
‫אתה מוכן ‫לנסות להקריא את זה מכאן?
‫מהלב?
‫"אנה יפהפייה. ‫בעיניי היא יפהפייה מספיק בשבילי.
‫"השמש נוגעת בביתה הצהוב.
‫"זה כמעט כמו אות מאלוהים."
‫טוב. בסדר.
‫אז ביום חמישי ‫נקריא את "אנה" ואת...
‫אולי את "הפר"? ‫-כן.
‫נתאמן קצת על שניהם בכל יום. ‫-טוב.
‫מר רוי...
‫כן?
‫יפה...
‫אז לבן שלי יש ראש טוב.
‫אני שמח.
‫זה יותר מזה.
‫לדעתי יש לנו פה מוצרט צעיר.
‫הוא מחונן, מר רוי.
‫הוא כותב שירה ‫ברמה גבוהה בהרבה לגילו.
‫דיברת עם סונג'יי? ‫-איזה סונג'יי?
‫אחיך. זה שכותב.
‫"כותב"? ‫לא דיברתי איתו כבר חודש ימים.
‫אני מבינה. ‫הוא היה אמור להתקשר אליך.
‫במה אני יכול לעזור לך, ליסה?
‫את מוצרט טיפחו מלכים ומלכות.
‫הם עיסו את ידיו העייפות ‫והאכילו אותו ממתקים.
‫בזמן שניגן בפסנתר.
‫לג'ימי אין את זה. ‫אני לא אומרת שצריך לפנק אותו
‫אבל הוא זקוק לתמיכה.
‫בקה... היא נחמדה,
‫אבל ההשפעה שלה עליו לא טובה.
‫למה?
‫אני חושבת שהיא מתייחסת אליו ‫כמו אל ילד טיפש!
‫היא מדברת אליו כאילו הוא כלבלב.
‫ולידיעתך, לעתים קרובות היא ‫מאחרת להביא אותו ולאסוף אותו.
‫באמת? ‫-כן.
‫בשבוע שעבר היא איחרה ‫בשעה שלמה. היה לה אודישן.
‫אני יודעת. ‫אני רואה שאתה עסוק מאוד
‫ואתה אדם מצליח ‫ואין לך הרבה זמן פנוי
‫ואני גם יודעת שאמא ‫של ג'ימי לא נמצאת...
‫אני רוצה לעזור לבן שלי. ‫בייחוד אם הוא נהנה לעשות את זה.
‫אבל אני לא רוצה שיהיה כמו אחי. ‫פגשת אותו, נכון?
‫הוא בן 42 ומרוויח 50,000 בשנה ‫כי הוא רצה להיות אינטלקטואל.
‫היום הוא מתקן ‫שגיאות כתיב בעיתון.
‫אני רוצה שבני יצליח בלימודים ‫ושיהיה חכם,
‫אבל טוב גם לחיות חיים נורמליים,
‫לעשות כסף, להיות אדם פרקטי.
‫אבל זה שבקה שכחה לאסוף אותו ‫מהגן... זה לא מוצא חן בעיניי.
‫אצטרך לפטר אותה.
‫ידעתי שזה לא יצליח ‫אבל כשזה קורה...
‫זו בעיה רצינית בשבילי כי... ‫מי ישגיח עליו?
‫אני. בשמחה. ‫זה לא יהיה לי קשה.
‫בייחוד כמה שעות אחרי הגן.
‫כן. זה יעזור לי מאוד. ‫-טוב!
‫לפחות עד השעה 5 או 6. אסדר ‫שמישהי תגיע אחר-כך הביתה.
‫כן. אני יכולה.
‫ואני לא יודעת אם ג'ימי אמר לך,
‫אבל ביקשתי ממנו ‫שיקריא כמה שירים שלו
‫במנהטן, ביום חמישי, בערב הקראה. ‫-הבנתי.
‫בימי חמישי יש לו אימון בייסבול. ‫הוא הולך עם חבר שלו.
‫אז עזבי. זה מסובך מדי.
‫אני מבינה.
‫אתה רוצה שאביא אותו לבייסבול?
‫לא. זה מסודר. ‫אביו של החבר לוקח אותו.
‫חבל מאוד שהוא לא יוכל ללכת ‫לערב ההקראה.
‫אין צורך להיסחף. בגיל הזה ‫הם זקוקים רק לדברים פשוטים.
‫אתה יודע מה? ‫בוא נכבה את הטלפונים שלנו.
‫ככה נוכל רק להסתכל ‫על יצירות האמנות פה
‫ולא נדאג לשום דבר אחר.
‫היי.
‫ניסיתי להתקשר שלוש פעמים.
‫בוא, מותק, נלך.
‫"אנה יפהפייה. ‫בעיניי היא יפהפייה מספיק בשבילי.
‫"השמש נוגעת בביתה הצהוב.
‫"זה כמעט כמו אות מאלוהים."
‫זה היה נהדר, ג'ימי.
‫הערב, תקריא את זה בדיוק ככה. ‫טוב?
‫בסדר.
‫עכשיו אהיה מישהי מהקהל ואעמיד ‫פנים שאני שואלת אותך שאלה.
‫ארים את היד...
‫"מר ג'ימי רוי...
‫"מי זאת אנה?"
‫ואתה תצטרך לענות.
‫תוכל לומר למשל...
‫תוכל לומר שאנה היא ‫ציפור קטנה שמצייצת,
‫או שהיא אחת ‫הילדות הקטנות בגן שלנו,
‫או שהיא הירח, או כוכב, או...
‫תגיד מה שתרצה.
‫היי, ריצ'רד. ‫-הי.
‫אפשר לדבר אתך רגע? ‫-בוודאי. -מצוין.
‫ג'ימי לא הרגיש טוב היום.
‫אולי מוטב שהוא יוותר על הבייסבול.
‫אין בעיה. ‫מוטב שהוא לא יתרוצץ בחום הזה.
‫ניקיל ירצה שאקח אותו לרופא?
‫דיברתי איתו כרגע. ‫אשמח שג'ימי יישאר הלילה אצלי.
‫דאגתי, כי אני יודעת שיש לכם בבית ‫גם שני תינוקות
‫ואני לא רוצה שהוא ידביק את כולם.
‫בסדר. אם ניקיל מסכים. ‫-הוא אמר שבאמת מוטב כך.
‫תודה, ליסה. ‫-בסדר. להתראות מחר.
‫"אל מי אתה חושב שאתה מדבר?
‫"אתה לא יודע שאני הסיבה
‫"שאתה לא מסוגל ‫לסתום שום חלק בפרצופך?
‫"כשכל ההוריקנים הסוערים ‫צווחו את שמה של אשה,
‫"האל שבידיי, המערכת, ‫ראה אותם ממטירים גשם
‫"והחליק את שיניי כנגד עורן הדק ‫של שפתיי המלאות
‫"כדי להביא את השמש פנימה.
‫"אתה תתנשף אצלי, כלב, ‫עוד תתחנן בגדול
‫"אבל אני גם הסיבה ‫שאתה אומר הללויה.
‫"נתתי לך חיים ‫ואני יכולה גם לקחת אותם.
‫"כשקוראים לי 'כלבה' ‫זה רק מחדד לי את הלהב,
‫"רק גורם לי לרצות ‫לקצץ את לשונך.
‫"אני הרגתי!
‫"אני מחממת ארונות מתים. ‫אלוהים בפעולה.
‫"אני צועדת לתוך חדרים ‫ואפילו הטפטים לא עומדים בפניי.
‫"עונת ההוריקנים כעת בפות שלי ‫אז בפעם הבאה שתראה אותי
‫"נכנסת לחדר, יוצאת מחדר,
‫"הולכת ברחוב ‫או מחרבנת בהמשך הרחוב
‫"רק תגיד 'אמן', ‫כאילו אני התשובה לדבר השמיים."
‫היי. זהו ג'ימי רוי.
‫הוא יקריא לכם הערב שני שירים.
‫"אנה יפהפייה. ‫בעיניי היא יפהפייה מספיק בשבילי.
‫"השמש נוגעת בביתה הצהוב.
‫"זה כמעט כמו אות מאלוהים."
‫"הפר".
‫"הפר עמד בחצר האחורית לבדו.
‫"שחור כל-כך.
‫"פתחתי את הדלת ויצאתי.
‫"הרוח נשבה בענפים.
‫"הוא הביט בי. עיניים כחולות.
‫"הוא התנשף כדי להישאר בחיים.
‫"לא רציתי בו. ‫הייתי ילד קטן.
‫"אמור 'כן'. ‫בכל-זאת אמור 'כן'."
‫סליחה שאני שואל שאלה ‫פשוטה כל-כך, אבל...
‫את כתבת את השירים האלה?
‫ואם כן, האם את משתמשת בו ‫בתור מדיום פואטי?
‫לא. השירים האלה הם שלו. ‫הוא כתב אותם.
‫שאלה לבחור הצעיר:
‫ממתי אתה כותב שירה?
‫התחלתי כשהייתי בן חמש.
‫ג'ימי... אני סקרנית לדעת:
‫מי זו אנה שכתבת עליה?
‫אנה יכולה להיות ‫כל אדם שאתה אוהב.
‫בשבילי היא מייגן, ‫הסייעת של הגננת שלי.
‫הז'קט לוחץ לי על הזרועות. ‫אני רוצה להוריד אותו.
‫למה את עצובה?
‫אני לא עצובה.
‫אני פשוט נרגשת, ‫כי אני כל-כך גאה בך.
‫עשית את זה נפלא.
‫הם מחאו לי כפיים.
‫הם אהבו את זה.
‫ג'ימי, ‫אתה יכול להמתין לי בחוץ רגע?
‫חכה כאן, ליד הדלת.
‫ג'ימי?
‫הי, ג'ימי.
‫הוא מדהים, נכון?
‫אני חושב שאת צריכה ‫לעזוב את הקורס, ליסה.
‫מפריע לי שאת מציגה שירים ‫שלא את כתבת.
‫בסדר.
‫כל האמנים לוקחים זה מזה, ‫אבל מה שאת עושה...
‫אני לא יודע... זה שונה.
‫את רוכבת על כתפיו של ילד קטן!
‫צר לי מאוד שאתה רואה את זה כך.
‫את מפירה את כל האמון שקיים ‫בכיתה. את כל כללי האתיקה.
‫מה הטעם? ‫אני התלהבתי ממך, ליסה.
‫אבל כאן מדובר בו, לא בי.
‫לא. מה שאת עושה מאוד לא ברור.
‫מה שכן ברור הוא שאת לא אמנית.
‫את רק מישהי שמעריכה אמנות, ‫או חובבנית.
‫זה משהו שונה לגמרי, ‫את לא חושבת?
‫איפה היית?
‫ערב ההקראה התארך.
‫היה בסדר? ‫-כן.
‫את גאה בילדים, ליס?
‫כוונתך לילדים שלנו?
‫ג'וש אמר...
‫שנראה לו שאת מאוכזבת מהם.
‫לא. ברור שלא.
‫'קסינג'. 'איקס'.
‫'קסינג'... 'איקס'.
‫ג'ימי, זאת ליסה. איפה אתה?
‫אתה חולה? אני מקווה שלא.
‫אני אפילו לא יודעת אם אצטרך
‫להשגיח עליך היום אחרי הצהריים.
‫תתקשר אליי בבקשה ‫ותגיד לי מה קורה.
‫טוב. להתראות.
‫היי, ג'ימי!
‫מר רוי, תן לי ל...
‫רק אמצא פינה ‫שבה אוכל לדבר אתך.
‫ניקיל, תקשיב לי. תקשיב רגע!
‫אני לא נלחמת אתך.
‫עשיתי את זה למען הכישרון שלו!
‫לא! זה לא היה בר, ‫זה היה מועדון שירה!
‫בסדר. בסדר. כן!
‫אני מבינה. באמת!
‫ראיתי שהשעה מאוחרת מאוד
‫וחשבתי שיהיה הגיוני הרבה יותר ‫אם הוא ילון בלילה אצלי.
‫אני חושבת שאתה מגזים
‫אבל אם זו דעתך, בסדר.
‫כן, הייתי צריכה לבקש את רשותך ‫ואני מצטערת.
‫מייגן...
‫הכול בסדר?
‫כן. זה היה אבא של ג'ימי.
‫הוא עוזב אותנו. ‫הוא עובר לגן-ילדים אחר.
‫חבל מאוד. אני מצטערת לשמוע.
‫טוב. הקשיבו!
‫חטיפים לכולם!
‫היי! ‫-הי.
‫מי בבית? ‫-כולנו כאן. -טוב מאוד!
‫החלטתי לבשל היום ארוחת ‫ערב גדולה. לכולם.
‫הלכתי לשוק וקניתי דברים נהדרים.
‫מותק, את מזיעה.
‫הכול בסדר? ‫-כן.
‫ג'וש?
‫בסדר.
‫לייני...
‫הי... הבאתי אוכל נהדר.
‫קיוויתי שנאכל הערב כולנו יחד.
‫אני לא יכולה. אני הולכת אל קלי ‫ללמוד ביולוגיה.
‫אולי תלכי אחר-כך?
‫אשמח מאוד אם נשב כולנו ונאכל ‫פעם יחד כמו משפחה נורמלית.
‫לא עשינו את זה מזמן.
‫בסדר. אגיד לג'וש.
‫אבל אוכל לצאת בשבע וחצי? ‫-בטח.
‫אמא...
‫אני מצטערת שכעסתי עלייך ‫באותו ערב.
‫יכולתי להתנסח יפה יותר. ‫יצא לי די ביצ'י.
‫זה בסדר.
‫איך הייתה הפגישה? ‫-בסדר גמור.
‫בהתגייסות לצבא ‫יש דווקא המון יתרונות.
‫הם אפילו ישלמו לי על שנה בקולג'.
‫טוב.
‫אין לך התנגדות?
‫שיהיה לך יום טוב.
‫הי, ג'ימי!
‫היי. ‫-היי.
‫כל-כך חם היום. אולי נצא לשחות?
‫אתה יודע לשחות? ‫-כן.
‫סובב את זה שם. דחוף שמאלה.
‫התגעגעתי אלייך.
‫המקום שאליו אנחנו נוסעים, בצפון, ‫יפה כל-כך.
‫יש שם הרים גבוהים. ‫ואגם שאפשר לשחות בו.
‫עשית את זה פעם?
‫לא. הייתי רק בבריכת שחייה.
‫אבל אני אוהב לשחות.
‫כמה זמן נשחה?
‫כמה שנרצה.
‫אתה רוצה לשחות ‫כמו הילדים ששם?
‫בוא, אלך אתך.
‫טוב...
‫רוצה להביע משאלה?
‫יש לי שיר.
‫בסדר. בוא נצא מהמים לקצת.
‫"אנה, קומי. תזכרי:
‫"הבדידות היא עדיין זמן ‫שאת מבלה עם העולם.
‫"זהו החדר שכולם נמצאים בו,
‫"והחברים שלך שמתו ‫עוברים דרכך
‫"כמו הרוח בפעמוני-רוח.
‫"אל תפחדי, אנה.
‫"סוף הדרך רחוק מאוד.
‫"הוא כבר מאחורינו."
‫אוי, ג'ימי...
‫יפה, נכון?
‫כל-כך שונה מאשר בבית.
‫כן, זה יפה. וגם עצוב.
‫כן. העצב לא נגמר אף פעם.
‫ואן גוך אמר את זה, לפני מותו.
‫טוב. לך תתרחץ. ‫אתה מכוסה חול ועפר.
‫לך!
‫הי, ג'ימי? ‫אתה מסתדר עם המים החמים?
‫גם אני נכנסת להתרחץ.
‫ג'ימי?
‫ג'ימי, נעלת לי את הדלת? ‫-כן.
‫בכוונה? ‫-כן.
‫ג'ימי, מותק, פתח את הדלת.
‫אתה יודע כמה אני אוהבת אותך. ‫מאוד-מאוד.
‫את כל הטיול הזה תכננתי בשבילך.
‫פתח את הדלת, חמוד.
‫ג'ימי...
‫תקשיב. מחר נחזור לאגם, ‫ונאכל גלידה,
‫ואז... ‫נחצה את הגבול,
‫ואתה תקריא את השירים שלך
‫ואני אכתוב אותם
‫ואחר-כך נפרסם ספר ‫והשם שלך יתנוסס עליו.
‫תאר לעצמך.
‫הלו? חטפו אותי. ‫אתם יכולים לעזור לי?
‫ג'ימי, כדי להתקשר למשטרה ‫אתה צריך לחייג 911.
‫מוקד החירום. במה מדובר? ‫-אתה יודע, ג'ימי...
‫העולם הזה ימחק אותך!
‫בעולם הזה אין מקום בשבילך.
‫בשביל אנשים כמוך!
‫בעוד שנתיים-שלוש אתה תהיה...
‫רק צל. כמוני!
‫לא. היא במקלחת.
‫אתה יכול לומר לי היכן אתה נמצא?
‫ג'ימי?
‫אני נמצא במקום שיש בו ‫המון עצים גדולים.
‫בסדר. האם אתה יכול לתאר מה...?
‫כן. אני נמצא קרוב לקנדה.
‫ג'ימי, תגיד להם שאתה במוטל ‫"פלאסיד אוקס", חדר 114.
‫ותגיד להם שאין לי נשק!
‫אני במוטל "פלאסיד אוקס" ‫חדר 114
‫ואין לה נשק.
‫מה הם אמרו?
‫הם אמרו לי להחזיק מעמד, ‫הם יגיעו עוד מעט.
‫הי, ג'ימי...
‫אתה מוכן לפתוח את הדלת? ‫בבקשה?
‫אני רוצה להתלבש ‫לפני שהשוטרים יגיעו.
‫נקנה לך גלידה. מיד.
‫יש לי שיר.
‫יש לי שיר!
‫עפ"י סרטו של נדב לפיד
‫עברית: ‫נורית יהודאי